Tack, allihop, för att ni kom i dag.
Jag minns när jag var rektor och det här bara var en grundskola.
Nu har den före detta rivningshotade Canyons grundskola-
-blivit den renoverade Canyon High School.
Jag vill be er välkomna en gammal vän.
Er nya rektor - min hustru - Joy Walker.
Jag har visst fått tunghäfta av att stå här i dag.
Jag minns när jag började som lärare här. De flesta av er var mina elever.
Det var för ungefär tio år sen, innan alla grå hår kom.
Ja, det var verkligen längesen!
Akta dig, det blir kvarsittning.
Det året fanns det en elev som jag kände att jag kunde ha hjälpt-
-men jag kom för sent.
Jag hoppas att alla ni framtida elever på Canyon High School vet-
-att det här inte bara är en plats där man lär sig, utan även ett hem.
Min dörr står alltid öppen.
Jag vill skapa en miljö som präglas av kreativitet, lärdom och mångfald.
Välkomna hit. Gå nu till era klassrum.
Mark Miller här. Ni hörde ett intressant tal-
-av Canyon High Schools nya rektor inför invigningen av den nya skolan.
Hon antydde lite om Canyons mordmysterier.
De skedde mitt över gatan och satte igång ryktena om en blodig pojke.
Föräldrarna anklagades för hans mord.
Men som i de flesta skandaler-
-blev föräldrarna kändisar och hela samhället blev vettskrämt. Dessutom...
-Länge leve den blodiga pojken! -Devon Anderson rockar fett!
Devons spöke har blivit en legend. Många tror att hans ande går igen här.
Då blir det här årets kusligaste vecka.
Det här är Mark Miller - er undersökande reporter.
Har ni tillstånd att vara på skolans mark? Vi tillåter bara etablerad media.
Jag tänker inte låta er utnyttja mina elever.
Min nye kameraman fick tillstånd.
Nästa gång kommer ni inte att lyckas lura oss. Lämna min skola nu.
Jag gör bara mitt jobb.
Baserat på det tragiska som hände ett misshandlat barn. Hur sover ni?
Jag sover som en prins. Ha en bra dag.
-Jag har alltid avskytt den här skolan. -Vem är legenden - Devon Anderson?
En kille i skolan. Föräldrarna dödade honom.
-Sen kände jag mig alltid bevakad. -Spöket du såg i skogen när vi var sju?
Jag var inte den enda som var rädd den kvällen. Du kissade faktiskt på dig!
Just det.
Ingen blodig pojke ska få ta min tjej.
-Vad hände mer? -Inget speciellt. Vi är sena.
Jo, Symphony, berätta för honom.
Du är fortfarande rädd efter alla dessa år.
-Kom till blodiga pojkens minnesfest. -Visst, jag kan gå "läskiga stigen".
Det här stället skrämmer mig, mord- firandet får mig att må illa, Freedom.
Och jag avskyr att behöva komma hit varje dag och se huset där Devon dog.
Jag vägrar att låta blodiga pojken skrämma mig under mina high school-år.
Det är bara vi, Devon. Vi kommer att vara tillsammans för evigt nu.
Jag vill leka.
Symphony! Lugna ner dig, det är jag.
Ingen tänker göra dig illa.
Föreställningen är slut. Har ni aldrig sett nån drömma en mardröm?
Hon blev ju helt knäpp. Är vi säkra i närheten av henne?
-Gör dig av med den tokan, Craig. -Passa dig!
Lugna er, mina damer. - Symphony och Craig, är allt bra nu?
-Hon drömde bara en mardröm. -Du kan väl gå ner till mrs Walker?
-Vill du ha nåt annat? -Nej.
-Vill du prata om vad som hände? -Nej.
-Vill du gå hem? Ska jag ringa mamma? -Nej.
Det var bara en mardröm. Den här skolan får mig att minnas och jag...
Visst, jag förstår.
Jag minns bara dina mardrömmar förr och jag vill veta om du mår bra.
Det här var inte som då. Lova att ni inte ringer mamma.
Om jag inte kan sova och vrider och vänder mig, blir hon jätteorolig.
-Jag lovar att jag mår fint. -Jag förstår att du drömmer om skolan.
Jag brukade också få mardrömmar.
-Devon, då? -Vad säger ni om domen?
Vi är oskyldiga och hoppas att mördaren hittas.
-Vi måste fortsätta med våra liv. -Hur kan ni det när er son saknas?
Inga fler frågor. Mina klienter är oskyldiga, så lämna dem i fred.
-Vi vill inte ha er här! -Flytta!
Försvinn!
-Jag är ledsen att du behövde se det. -Jag har sett det miljoner gånger.
Jag måste släppa mardrömmarna.
Tror du att det händer igen?
Hon mår fint.
Vad gör vi nu? Hon skrämde livet ur dig, Josh. Förra gången...
Det hände för över tio år sen. Det här är nu.
Vad hände förra gången? Kan nån förklara varför min tjej slog mig?
-Det var bara en mardröm... -Ni vet att jag inte tror er.
-Du får nog fråga din tjej. -Jag frågar min bästa kompis.
Hon betedde sig som om jag just försökt döda henne. Vad handlade det om?
-Craig har rätt, hon nitade honom helt. -Den här skolan skrämmer henne.
En av era klasskompisar blev dödad.
-Varför blir hon hispig och ni oroliga? -Det är inte min sak att förklara.
-Okej, då frågar jag henne. -Ja, gör det.
-Mår du bra nu? -Det är jag som borde fråga dig det.
Jag har aldrig blivit spöad av nån så liten. Jag var inte beredd.
-Förlåt. Åtta års karatelektioner. -Det visste jag inte heller om dig.
Vi ses sen.
-Vad hände i dag? -Det är en lång historia.
-Får jag gissa - lång och tråkig? -Har ni ingenstans ni ska vara?
Gå till ditt rum!
Jag är hemma.
Vet du vad det är för dag i dag?
Din födelsedag.
Det är din speciella dag.
Jag har köpt en present till dig.
Titta vad jag har till dig.
En alldeles egen tröja. Är den inte fin?
Och jag har planerat nåt. Jag tänkte att vi skulle gå på en promenad.
Vad har du där? Lägg bort den!
Sitt ner, idiot!
Lägg ifrån dig slagträet! Annars får du inte gå till parken i dag.
Jag hatar dig!
Gör som jag säger.
Jag sa ju åt dig att hålla käften!
Vad gör du med slagträet?
Du spottade mig i ansiktet. Tack.
Jag behövde en dusch...
Förlåt, det var inte meningen.
-Hej. - Vi ses, tjejer! -Hej då!
Det är jag, Connie. Förlåt att jag inte ringde först.
Var är du?
Connie?
Var är du?
Vad är det med dig, Sym?
Ser du honom, Genesis? Säg att du ser honom!
Du får mig att se i syne.
Å, nej, förlåt.
Vad var det som hände?
-Vänta, ta det lugnt. -Så lät det inte i går.
-Berätta inget för nån. -Kyss mig så håller jag tyst.
-Sluta. -Vad är det?
-Hörde du? -Vad?
Jag tycker att vi går nån annanstans. Det känns som om nån tittar.
Hallå!
Om du tittar tänker jag visa hur det går till-
-när jag får henne att skrika ut mitt namn.
-Jag ska strax få till det. -Tyst nu.
Varför vill du skrämma ihjäl mig?
Varför är du så allvarlig? På gränsen till tråkig.
Hur kan du som är så trist och jag som är så cool vara bästisar?
-Till och med knäppa Symphony är cool. -Jag älskar dig också.
Varför har du aldrig velat vara ihop med mig, Josh?
Vill du inte ha mig? Är jag söt?
Jag försöker vara den som aldrig haft dig.
-Vad försöker du säga? -Är du full?
Att jag är en slampa? Jag behöver inte vänner som du och Sym, era miffon.
"Miffo"? Jag sitter inte här och är full för att jag slagit till min vän.
-Men vad vet jag, jag är ju ett miffo. -Fan ta dig.
Du har aldrig tålt sprit, Gen. Kom nu.
-Det är inget mellan mig och Bianca. -Du sa då inte nej till henne.
Jag gillar henne inte.
-Här kommer det visst fram hemlisar. -Jösses. Kör hem mig nu.
Vi behöver nog hjälp, Josh. Jag kunde ha svurit på att jag såg Devon i kväll.
Symphony håller på att göra mig galen.
Jag vill inte ha nåt bråk.
-Blev ni inte sams i går kväll? -Hon blev arg, sen jag. Vi grälade.
-Hon har haft en tuff vecka. -Men är hon inte ärlig så vet jag inte.
-Vadå vet inte? -Om jag har lust att vara förstående.
-Tänker du verkligen lämna henne? -Varför angår det dig?
Du verkar bry dig lite för mycket om min tjej.
-Det är Fatima och Scott. -Vad hände?
Nån har dödat dem. Jermaine såg en blodig kille som höll i ett slagträ.
-Vad höll han i? -Jag har inte gjort nåt!
Tänk att Fatima och Scott är döda.
Förlåt för i går. Det var inte meningen att slå till dig.
Vad var meningen, då?
Det jag försöker säga är att jag blir rädd av alla dina minnen.
-Ni skräms! -Varför är ni inte på lektionen?
-Är du jämt så här sur? -l princip.
-Jag kom hit för att vara ensam. -Det är felet, du vill jämt vara ensam.
Börja inte bråka nu. Om du var lite mer förstående-
-skulle jag inte behöva oroa mig för min bästa vän.
-Ingen ger mig en chans att förstå nåt. -Okej, okej.
Det är inte det att jag inte vill att du ska veta vad som hände då, men...
Grabben mördades i det där huset. Föräldrarna var de enda misstänkta.
Mark Miller gjorde dem till kändisar för det.
Efter ett år mördades de och advokaten försvann.
-Jag minns att mamma läste om det. -Det var i alla tidningar och på tv.
Kvällen då föräldrarna mördades dök den lille blodige pojken upp här.
Vi var bara sju år och ingen trodde att vi sett honom.
Folk trodde ju att han var död. Han hade varit försvunnen i ett år.
Och mordet var för brutalt för en sjuåring.
Men han gjorde det. Du vet vad vi såg.
Jag såg honom rätt i ögonen och trots allt blod kände jag igen honom.
Han kunde ha dödat mig. Jag minns hur han stod där med slagträet.
Sen måste jag ha svimmat för jag vaknade upp på sjukhuset.
Han kommer inte att skada dig. Vi måste glömma.
Sen den kvällen lekte jag aldrig ute. Jag är trött på det här.
Jag vill inte vara rädd och nervös. Jag vill inte bli...
Tokig? Du såg honom, det vet du att du gjorde.
-Du vet att det har börjat igen. -Han är död.
Hur vet du det? Om han är död, vad hände då med Fatima och Scott?
Alla tror att det mordet begicks av en efterapare.
-Men killen som Jermaine såg, då? -Det var nog Freedom som skämtade.
-Skulle allt bara vara slumpen? -Varför har Devon inte dödat på länge?
Har han tagit en paus på tio år?
Varför tar du det så personligt? Han tänker inte döda dig.
Jo, kanske dödar han mig på grund av pappa.
Han var föräldrarnas försvarsadvokat.
Han försvann samma kväll som de mördades.
Jag vet att Devon inte dog för tio år sen.
Mardrömmen är inte slut, den har just börjat.
Det var länge sen, kommissarien.
Du stör mig vid mitt hem, Miller. Kan jag hjälpa dig med nåt?
Hur ligger det till med dubbelmordet?
Varför intresserar du dig för ett vanligt mord?
Jag läste att det liknade mordet på paret Anderson.
-De har inget med varann att göra. -Jaså?
Ett vittne säger att han såg en blodig man med ett slagträ.
Vad hette han nu... Jermaine Brown.
-Hur vet du det? Det är konfidentiellt. -Ingenting är konfidentiellt.
Jag tänker inte låta dig förvandla även det här till ett spektakel.
Gå och rapportera nyheter och hitta inte på egna historier.
Jag kallar mig gärna undersökande reporter.
Ni har sagt mer än nog. Ha en bra dag.
Jag tänkte fråga hur du mår, men det ser jag.
Första dan i skolan och ett dubbelmord.
Vad ska skolstyrelsen och samhället tänka?
Mer än hundra föräldrar har ringt i dag.
Närvaron har sjunkit med 30 procent. Eleverna vågar sig inte hit.
Allt kommer att lösa sig.
Men för att vara på säkra sidan, ringer vi tränaren och ställer in grillfesten.
Tio minuter till och jag hade gjort nåt vansinnigt.
Men jag har ju en tjej.
På grund av det som inträffat måste vi skjuta upp grillfesten ett par veckor.
Det var inte mitt förslag. Lämna grejerna här och sprid ut det.
-Jag som såg fram emot den festen. -Vi får ha den om ett par veckor.
Då är inte mina föräldrar bortresta längre.
Det är synd att missa ett sånt tillfälle. Vi har festen hos mig.
Ska vi inte vänta tills morden är uppklarat?
Säg inte att du också tror att blodige Devon lever?
Du vet väl?
Du som har alla minnesfester och delar ut flygblad om morden. Vad tror du?
-Att nån försöker bli berömd. -Nån som du?
Historien vittnar om att Canyon bara består av en massa småsinta människor.
De tror allt som sägs i media. Så varför inte imitera ett mord?
Jag såg att polisen förhörde dig. Var var du i går kväll?
Ska vi berätta för polisen att du och dina underliga vänner begått mordet?
Oj, det var en allvarlig anklagelse.
-Mördaren vill väcka liv i Devon. -Det låter som nåt du kunde göra.
-Hur mår Symphony i dag? -Gå och hitta nån annan toalett.
-Vi ska nog vara försiktiga i kväll. -Vi bryr oss inte om Freedom.
Sprid ut var festen är och bjud de tjocka tjejerna i orkestern.
-Varför det? -De kan laga mat. Be dem ta med nåt.
Nu ska vi släppa loss och jag ska bjuda hem några vänner.
-Craigs föräldrar dödar honom. -Den här festen går till historien.
Ja, för allt stryk han får om han har sönder nåt.
Där är du ju, älskling. Kom och dansa med mig.
-Jag ska i alla fall ha nåt att dricka. -Bli inte full, Genesis.
-Är du min morsa? -Nej, jag vill bara inte bli lämnad.
Du är på fest med vänner. Var inte så hispig.
-Bianca är inte här. -Blodiga pojken kanske tog henne.
Kul. Jag vet vad jag såg.
-Vad var det du såg? -Nu börjar hon.
Tack, Genesis. Trevligt att jag roar er.
Jag orkar inte.
-Vem bjöd honom? -Ju fler, desto bättre.
-Varför är du så taskig mot henne? -Hon måste sluta tänka på pojken.
-Låt henne vara, Genesis. -Hon kommer att tacka mig om några år.
-Är du arg på mig eller Genesis? -Jag är inte arg.
Varför sitter du då här - för att komma i stämning?
-Vad håller du på med? -Jag vill få dig att glömma gårdagen.
-Förlåt, stör jag? -Ja, så stick.
-Vill du ha lite kul eller sitta här? -Förlåt.
-Hur ska jag förstå om du inte pratar? -Om jag pratar blir du som de.
Du tror att jag är galen, inbilsk... Listan är lång.
Ingen tror det, i så fall är de inte dina vänner.
Du förlorade din pappa.
Även om Genesis säger elaka saker, tycker hon inte att du är galen.
-Jag vet inte vad hon tycker. -Vem gör det?
Har du nånsin plågats av nåt utan att veta vad det är som riktigt pågår?
Jag försöker gå vidare, men jag kan inte.
Du kanske måste försöka ta reda på vad som har hänt.
Klättra upp här.
-Brian... -Tänker du visa mig nåt?
Gör det.
-Var är jag? -Vila lite nu.
Du är på sjukhuset där du är trygg. Vad heter du?
Connie Singleton. Hur hamnade jag här?
Vi fann dig i morse. Jag vet inte mer.
Du hade inget id-kort så du var ett mysterium.
Du har blivit misshandlad, men du blir snart frisk.
Vet du vem som gjorde det?
Är ni redo för det här?
Käften!
-Vänta lite. -Vart ska du?
Jag vill visa dig en sak.
Så ska det låta. Visa mig.
Ja, kom igen. Du är så fin, Denise.
Stanna kvar där. Bara lite till.
-Nu kommer jag och tar dig. -Nej, stå kvar.
Du retas med mig.
Du vill att jag ska be om det, eller hur?
Jag går gärna ner på mina bara knän.
Jag ska få mig ett nyp.
Jag ska få, få...
Denise.
Jag vill leka.
Rädd?
Jag hatar dig!
Han lever, du måste sticka. Han dödade Denise och Brian och är ute efter dig.
Vad gör jag?
Stick!
-Var är hon? -Du skrämde oss!
Du har likadan tröja. Hjälper du honom? Ljug inte! Hjälper du honom?
Ring polisen, Genesis.
Jag har inte dödat nån.
Du är knäpp om du tror att jag har det.
Jag såg honom också. Jag ville varna er.
-Är det här ett sjukt skämt? -Nej, inte alls.
Devon lever och Symphony är i fara.
Kom.
Okej, hon är inte här. Vi går tillbaka hem till dig.
-Gå du, jag måste hitta min flickvän. -Det är meningslöst att spela hjälte.
Symphony är redan säker. Vi går hem så får polisen sköta saken.
De kommer inte att tro oss. Devon kan döda henne när som helst.
Ursäkta, "inte att tro oss"? När blev du så förstående?
Vi måste sticka!
Symphony?
Är det inte uppenbart att det är tomt här?
Det är mörkt, läskigt och dött. Var hon här, skulle vi veta det.
Tänker du bara på dig själv? Är du inte alls orolig för att hon kan vara död?
Hon skulle göra allt för dig.
Visst är jag orolig, men en mördare går lös.
Jag vill inte stå i en mörk korridor. Har du aldrig sett nån skräckfilm?
Jo, och den elaka tjejen dör alltid, så byt attityd.
För den snälla tjejen överlever alltid.
Spring!
-Det är jag. Är allt bra? -Han lever och försökte döda mig.
Lugn, vi ska skaffa hjälp.
-Vet du vart han tog vägen? -Nej, vi hörde bara dig skrika.
-Du ska till läkare. -Vad gör du här?
Jag ville hjälpa till. Jag har inte dödat nån.
-Devon lever och jag vill hjälpa till. -Hur kan vi lita på dig?
Ni såg honom också. Jag är lika chockad som ni.
-Var är Genesis och Craig? -De stack till skolan för att leta.
Vi måste dit, han kanske jagar dem.
Hallå, vill ni inte veta vad ni ger er in på först?
Jag är ett stort blodiga pojken-fan. Jag vet allt möjligt.
Ni skulle absolut hitta honom med min hjälp.
Okej, vi har bråttom. Kom då.
Ser du nåt?
Öppna dörren. Skynda dig!
Stäng! Fort!
-Öppna dörren! -Kom igen, Freedom!
Skynda dig, öppna!
Nej, nej!
Öppna dörren!
Kom igen.
Flytta på dig!
-Det här kan inte vara sant. -Jo, du visste att det kunde hända.
-Ja, att han kunde försöka döda oss. -Jag tror inte att han vill åt dig.
-Vad menar du? -Än sen? Du litar ju inte på mig.
Vi har inte tid att be om ursäkt nu. Kan du berätta vad du vet?
Du har nog rätt. Han dog nog inte den där kvällen.
Devon hade en rik mormor.
Den kväll han ska ha dött försvann hon.
Föräldrarna fick din far som advokat, men hur hade de råd?
-Hur vet du allt sånt? -Det är officiella handlingar.
Tack vare svin som Mark Miller avslöjades allting om alla.
Devons mormor var i alla fall rik och tillhörde societeten.
Hon höll dem i den här hålan för att bevara sitt anseende.
Hennes make dog under underliga omständigheter.
Det var nog bäst så, för Devons föräldrar var narkomaner.
Folk trodde att det vilade en förbannelse över familjen.
Först ett år senare, när de mördades, dök hon upp här igen.
Hon bosatte sig i huset och har bott här i åratal nu.
Har hon bott mitt över gatan i alla år? Men vad hände med min pappa?
Han var antagligen på fel plats vid fel tidpunkt.
-Hon kan alltså ha gömt Devon till nu? -Så det är därför han vill döda oss?
Jag tror inte att Devon vill åt er.
Han verkar ha dödat så slumpmässigt hittills.
Jag vet inte vad än, men det är nåt som utlöser hans vrede.
Han försökte döda mig flera gånger i skogen. Han ville se mig död.
Varför sitter du då här?
Intressant samtal. Jag tror att han dödar era vänner för att komma åt dig.
Din far friade ju hans föräldrar. Det ger högre tittarsiffror.
-Jag hoppas att du blir nästa offer. -Jag vill bara få fram sanningen.
-Det är farligt om en mördare går lös. -Miller!
-De är minderåriga, så passa dig. -Jag kan låta gripa dig.
Skulle polisen hindra mig från att söka rätt på information?
Ännu ett par är döda. Varför vet ingen.
Lås dörrarna, Canyons mordgåta är tillbaka.
Tryck ett enda påhittat ord så grips du och konkurrenten får hela storyn.
Oj, kommissarien kan då skrämmas.
Jag håller bara tyst till i morgon. Häktet skrämmer inte.
Behöver ni prata med nån, ring mig.
Jag kollade Andersons hus och hittade en kropp till. En äldre man.
Och den okända kvinnan på sjukhuset heter Connie Singleton.
Bra. Vi har ett psykfall därute som imiterar en dum legend.
Säg inget till Miller.
Connie Singleton - varför låter det namnet bekant?
Har det nåt med Devon att göra?
Det är hans mormor. Jag visste väl att jag var expert på honom.
Okej, experten, vad gör vi nu?
-Vi besöker henne innan de gör det. -Sen Devon.
-Vet du att hon hette Singleton? -Namnet brukade dyka upp i nyheterna.
Connie Singleton?
-Är ni släkt? -Ja.
Jag förstod att ni skulle komma. Var är Devon?
-Var det han som slog er? -Ja.
Jag borde ha flyttat, men efter tio år trodde jag att situationen förändrats.
Att situationen förändrats?
Fast han troddes vara död och föräldrarna mördats?
Jag förtjänade faktiskt att dö.
Jag vet att det kanske låter hemskt, men det är sant.
Hans föräldrar var så fördärvade, inte undra på att han skadade mig.
Vad hände den där kvällen?
-Får vi pengarna? Vi behöver saker. -Droger, menar du?
-Ge mig pojken. -Aldrig.
-Vad ska ni göra? Slå honom? -Säg inte så!
Ni två är ena riktiga monster.
Han är vad vi är.
Och vad du är. Om det är att vara ett monster så...
Äpplet faller inte långt från trädet, eller hur?
Tror ni att det här arrangemanget ni har är normalt?
-Du vet vad du gjorde. -Jag försökte verkligen älska dig.
"Älska"? Vad vet du om att älska?
Ralph är mitt livs kärlek och räddade mig från pappa. Du gjorde ingenting!
Det blir inga avtal om Devon!
Ge oss pengarna, annars tar vi hand om dig.
Jag vill inte bråka.
Vi kan komma överens så att alla blir nöjda.
-Vad gör vi nu? -Lugn!
Hon kommer att ringa polisen och ange dig.
Sitt ner!
Dumskalle!
Dödade du honom? Svara!
Hur överlevde han?
De försökte begrava honom.
Men jag räddade honom och tog hand om honom. Han var en sån fin pojke.
Nu är han minsann inte så fin. Han dödade våra vänner.
-Har han dödat nån? -Ni låter förvånad.
Självklart har han dödat nån, förstod ni inte det?
Förstod ni inte att allt skulle brista en dag?
Han var inte älskad.
De älskade bara varann på ett sjukligt sätt.
Devon skulle inte kunna skada nån, han är bara förvirrad.
Han måste få höra från mig att allt ordnar sig.
Han förstod aldrig att de var borta.
Det var ju han som dödade dem.
Jag trodde att de skulle få livstid, men idiot-advokaten fick ut dem.
De blev berömda och ingen brydde sig.
Varken polisen eller invånarna i stan.
Det kanske är så det är - han jagar nu stan där ingen brydde sig.
Han dödar sina föräldrar. Han ser alla par som sin mamma och pappa.
Han såg dig och Craig i fönstret och attackerade dig.
Alla trodde ni hade anlitat advokaten.
Du är lika dum som de om du tror på alla rykten-
-som media startade på den tiden. Ingenting är som det verkar.
Jag skulle aldrig anlitat en advokat efter allt de hade gjort.
De försökte döda mig och Devon hamnade mitt i korselden.
Som sagt, de förtjänade att dö.
Det gjorde de säkert, så vad gjorde ni för att hjälpa Devon?
Jag tog hand om honom. Och jag tog hand om dem.
Jag dödade dem med samma slagträ som de försökte döda oss med.
Jag lät Devon se att hans föräldrar hade straffats för sina brott.
Han skulle veta att de inte friades och blev berömda för att ha skadat honom.
-Advokaten, då? -Honom fick jag ta hand om...
...på samma sätt som jag tagit hand om dem. Han förtjänade också att dö.
Du dödade min far! Du skapade ett monster, sjuka kvinna!
Din far var ett monster och Devon dödar er allihop-
-för att ni inte älskade honom. För att ni inte brydde er om honom!
Ni ser ut att behöva hjälp. Hoppa in.
Kom, vi har inget val.
Vad nu? - Hallå där!
Vi måste komma på nåt, hörni.
-Vill ni berätta vad ni höll på med? -Så att det kan bli morgonstoryn?
-Nej, vi har annat att tänka på. -Som att ta fast Devon innan han dödar?
-Du trodde ju inte på mina teorier. -Du har fått mig lite intresserad.
Vi jobbar inte med nån som vi inte litar på.
-Vad är det med henne? -Inget. Vi kan gå av här.
-Låt mig köra henne till sjukhuset. -Vi kom precis därifrån. Hon mår fint.
Ni kom från Devons mormor. Vad gjorde den galna kvinnan med henne?
Hon dödade min far och Devons föräldrar när han såg på.
Nu dödar han för att hon gjort honom tokig.
Duger det som scoop åt dig? Ring din kameraman och lämna oss ifred.
Skulle jag missa när ni fångar Devon? Nej, det får nog högre tittarsiffror.
Herregud.
Åk härifrån.
Ta den jäveln.
-Kom! -Vi kan inte gå tillsammans.
Jag tar bakvägen. Kolla i magasinet.
Hallå där, vad gör du här?
-Har du sällskap med nån? -Nej.
...en vit man inblandad i morden.
Lyssna, killar!
Han är beväpnad och anses farlig.
Devon?
Är du här, Devon?
Är du här?
Vad var det?
Vill du leka? Kom och lek, för fan!
Hej! Vad heter du?
Jag heter Symphony.
Vill du leka?
-Jag vill leka. -Då leker vi.
Nej!
Josh, herregud...
Vi måste härifrån!
Skynda dig...
Vi är nästan framme. Kom nu, skynda dig.
Nej! Ställ dig upp. Kom igen nu, Josh.
Bara en liten bit till.
Nej!
Snälla, nej!
Snälla... Vill du leka, Devon? Kom igen, då leker vi.
Kom igen, nu leker vi. Jag ska inte göra dig illa.
Jag vill.
Nu leker vi. Minns du? Jag tänker inte göra dig illa.
Jag...jag vill leka.
-Vill du det? -Jag vill leka.
Då leker vi.
Vill du leka, Devon?
Hämta slagträet!
Slå till!
Slå till honom, Symphony!
Hur är det med dig, Josh?
Herregud, jag tror att vi klarar oss. Hör du? De kommer för att hjälpa oss.
Ja, det gör de. Vi klarar oss.
-Han är där nere! -Gå du.
Vi behöver en ambulans.
Jag ser bara blod här nere.
Vänta, där är han. - Stå stilla! Nej...